Näitleja Indrek Taalmaa tähistas nädalajagu tagasi oma 55. sünnipäeva ning mees tunneb rõõmu töisest suvest. «Sain jälle aastakese vanemaks. Need on ilusad numbrid. Minu meelest on see palju ilusam kombinatsioon kui viis ja null. Suvi möödub mul hetkel päris mõnusalt! Ilmad on võrratud - ei saa kurta, ei ole saladus. Teen päris palju ka eelmise aasta töid, üle on kantud mitmeid eelmise suve etendusi. Teiste hulgas siis näiteks «Põrgupõhja uus Wanapagan» ja «Kihnu Jenka». Lisaks mängin ka mõningaid tellituid monoetendusi, kuid need tänavu avalikele lavadele ei jõuagi,» avaldas Taalmaa raadio Elmar saates «See ei ole saladus».
«Mulle meeldib, kui publik elab mulle kaasa. Kui arvestada minu monoetendusi, siis see on väga hea, kui inimesed sekkuvad. Kui aus olla, siis ma isegi provotseerin neid lavalt. Küsin küsimusi ja teinekord palun kätt tõsta. Uurin näiteks, kus kohast keegi pärit või mis erakonnast keegi tuleb,» muigas Taalmaa.
Mees lisas, et see on isegi kasulik, kui publik kaasa räägib. «Selle jutuotsast saab kinni võtta ning mul lihtsam edasi minna. Annab võimaluse päris huvitavateks teemaarendusteks. Publik on vajalik. Vaatajate pärast me seda tööd ju teeme ja armastame. Ausalt öeldes, päris raske on seda tööks nimetada. See on nagu ikkagi hobi,» sõnas ta.
Näitleja tegi juttu situatsioonist, mis on teda laval rööpast välja viinud. «Teinekord satub publikusse mingi väga huvitava tämbriga naerukajakaid. See ei aja mitte ainult näitlejaid laval naerma, vaid ajab ka publikut naerma. Võib-olla polegi naljakoht ja puudub ka puänt...kuid keegi naerab veel eelmist nalja või inimesele on nali kohale jõudnud hiljem. Ja kui ta teeb siis üksinda üle saali korraliku kajaka, siis sureb terve saal. Ja meie laval samamoodi,» lisas ta.