Laps peab kodust, või selle kaotamise korral teistelt lähedastelt, kaasa saama sellised väärtused nagu austus, armastus ja viisakus teiste vastu. Empaatiatunde esileseadmine välistab tulevikus võimaluse, et laps oma eeskuju või suhtumisega kedagi diskrimineeriks (kas siis rahvuse, nahavärvi, peremudeli või mõne muu arbitraarse näitaja põhjal), kellelegi haiget teeks, või ükskõik mis ideaali taga ajades kellestki vähem õnnelikust tahtlikult või märkamatult üle sõidaks.
Olles kogenud nii perevägivalda abielus kui ka, ehk alateadlikult, valinud järgmiste laste isaks inimese, kes, nagu mitmed teised isad Eestis, oma laste vastu sooja ega külma üles näita, lapse surma vastu sealhulgas, ning neid küll, jah, rahaliselt ilusti toetab, kuid esimest last haiglassegi vaatama ei jõudnud (ja ma ei räägi sünnitushaiglast, vaid pea aastasest intensiivraviosakonnas viibimisest), selle asemel aga, ise «moe pärast» abielus olles, neid lapsi järjest, igal aastal, erinevate emadega, juurde vorbib, siis mida me peaksime sellise abielu juures väärtustama? Mis väärtustega need inimesed, pärit «ideaalsetest tervetest peredest», ise üles kasvatati?
Head emadepäeva kõigile emadele, kes ühiskonna «ideaalide» kiuste oma lapsi kasvatades armastuse, austuse ja soojuse esikohale seavad.