Mäletan üht enda sünnipäeva, kus naabripere esines jutti mitme nii tüüpilise plämaga, et ajas jooma. Naine teatas, et tema on ikka nii nii hooliv, märkab ja kiidab alati, kui mees on nõud ära pesnud. Ei osanud muud vastata, kui avaldada tänu oma kaasa üle, kes on õnneks rohkemaks võimeline kui nõudepesu ja mul tõesti ei tule pähe seda eriliselt rõhutada. Veidi hiljem esines naabrinaine ka avaldusega, et kui tema mehega midagi juhtuks, no näiteks jääks ratastooli, oleks ta täiesti nõus kasvõi ise tööle minema. Kujutate ette, naiselt selline ohverdus, lausa nõus tööle minema!
Mu praegune meeslemmik pole ka kodutöödes eriline kunn, aga jumal tänatud, ta ei nõua seda ka grammikestki minult. Pesu peseb enda kodus, süüa eriti ei tee, sest ei oska ega huvita. Selle eest on aga nõus alati poes käima, lõpmatult võikusid sööma ja meile toitu koju tellima, sest ka mina ei pea, kui ei taha, viitsi ega jaksa. Kui koristan, küsib alati, kas ja kuidas aidata saab, no kõrgelt lasen tal tolmu võtta vahel ja kardinapuid alla tõsta, aga kuna mulle meeldib koristada üksi olles, pole ka see probleemiks. Ei mulise, kui mu kleit kaks päeva põrandal vedeleb. Vahel tõstab üles, aga ei pirise ega torma mu garderoobi ringi tõstma. Mina rahul, tema rahul, kõik hästi. Töötab!
Kus ma naiste eelist täiega hästi ette kujutan, on arulagedate pick-up line’ide esitamine ja tulemuslikkus. Kui mees esitab naisele lameda küsimuse «ilusad kingad, seksida tahaksid?», saaks ta tapva pilgu osaliseks, käekotiga vastu pead või muud taolist, skoorimise võimalus jääks igatahes üsna lahjaks. Kui aga naine mehele sarnastel tingimustel sama küsimuse esitaks, oleks tõenäosus seksi saada oluliselt võimsam. Mitte et see äge privileeg oleks.